Zashei

Zasheida "Zashei" Daumeshard
Real name is Neega.

Female half-orc "bare-chest" barbarian 5.

Ålder: 24

Längd: 174cm (5.3ft)

Utseende:Lång, atletiskt byggd med stor byst. Långt mörkt hår (nästan svart) rakat på höger sidan och flätat på vänstra.

Isblå/oranga vargliknande ögon, långa/spetsiga öron, gråtonad hy och mindre betar I underkäken (litet underbett).

Hennes mänskliga gener har övertaget och hon ser mer ut som en välldigt vaker kvinna än en orc.



Personlighet: Skrämms aldrig av något (I can stare down a hellhound without a flinch)

Jag gör så gått jag kan för att vara en god person som folk tycker om, men mina välldigt aggresiva orc gener gör det svårt för mig.

Jag gör allt för att skydda mina vänner, dom är allt jag har här i livet så finns inte en chans att jag låter en vän dö om så måste offra mitt egna liv för den. (En sann vän är en sån som förljer en i strid även om oddsen är dåliga.)



Bakrund:  Föddes i en orc by. Hennes mor är en kraftfull orc som har en människa som leksak ( min far).

Jag tröttnade på livet bland orcer, för dom är så grymma, brutala, våltar, och plågar folk även deras egna half orc barn.

Jag själv klarade mig rätt bra från den mästa skiten tack vare nära släkt med vår klanledare, vilket även gjorde att jag fick lära mig hantera vapen.

Klanledaren som är min morbror är ett monster. så när jag flydde vid 15års ålder så försökte jag ta död på honom men misslyckades.

<p style="font-weight:normal;text-align:center;">Fick död på ett 10tal vakter men kom inte åt han.

<p style="font-weight:normal;text-align:center;">Jag behövde mer vapen träning och även ett jobb för att försörja mig. Så jag anslöt mig till människo-armé där jag träffade en grupp med barbarians som lärde mig deras sett att kriga. Dom lärde mig även att rida och flera av oss barbarians blev en del av kavaleriet.

<p style="font-weight:normal;text-align:center;">Ledaren av deras barb-liga hette Zasheida Daumershard och var av Turami folket. Hon var en sann vän för mig, den första.

<p style="font-weight:normal;text-align:center;">efter 7 år i amrém så blev Jag, Zasheida och 6 andra specielt utvalda krigare skickade på ett special uppdrag. Vi skulle elimera ett mindre hot, som visade sig vara betydligt större än väntat. Vi råkade ut för ett bakhåll och Zasheida och våra hästar blev nerskjutna av pilar medans en magiker kasstade nån magi som gjorde att flera av våra egna anföll oss. Allt var förvirrande men jag slet till mig Zasheidas mäktiga svärd. Jag högg och jag svingade, kännde adrenalin, ilska och hat pumpa genom hela kroppen. Till slut bröts svärdet i en kropp och jag stod öga mot öga med magikern obeväpnad och skulle precis hoppa på han, men han bara försvann? Jag stod ensam kvar och insåg att jag inte bara hade dödat mina fiender utan även ett par av våra egna.

<p style="font-weight:normal;text-align:center;">Jag återvände aldrig till armén. Jag tog resten av Zasheidas svärd och hennes namn och gav mig av.

<p style="font-weight:normal;text-align:center;">Jag har i 2års tid drivit omkring oh ströjobbat i jakt efter nya vänner. Jag kom sedan till en by med en del välldigt intressanta personer.